> # Högt bland Saarijärvis moar bodde

> Geschrieben von Odin am 15. September 2003 08:50:14:

> Als Antwort auf: Topinambur im Norden geschrieben von wikking am 10. September 2003 11:35:54:

> ---- bonden Paavo på ett frostigt hemman

> Hallo

> Moorboden ?

> Muttu Torf stechen.

> Und dann hinterher kalken und düngen.

> Moorboden ist bekanntlich durch die
> lange Auslaugung durch Wasser
> nährstoffarm und hat keinen eigenen
> Humus.

> Gruss

> Odin

> Und hier das ganze Gedicht über den Bauern Paavo
> (von Johan Ludvig Runeberg):

> Bonden Paavo

> Högt bland Saarijärvis moar bodde
> bonden Paavo på ett frostigt hemman,
> skötande dess jord med trägna armar;
> men av Herren väntade han växten.
> Och han bodde där med barn och maka,
> åt i svett sitt knappa bröd med dessa,
> grävde diken, plöjde opp och sådde.
> Våren kom, och drivan smalt av tegen,
> och med den flöt hälften bort av brodden;
> sommarn kom, och fram bröt hagelskuren,
> och av den slogs hälften ned av axen;
> hösten kom, och kölden tog vad övrigt.
> Paavos maka slet sitt hår och sade:
> »Paavo, Paavo, olycksfödde gubbe,
> tagom staven! Gud har oss förskjutit;
> svårt är tigga, men att svälta värre.»
> Paavo tog sin hustrus hand och sade:
> »Herren prövar blott, han ej förskjuter.
> Blanda du till hälften bark i brödet,
> jag skall gräva dubbelt flera diken,
> men av Herren vill jag vänta växten.»

> Hustrun lade hälften bark i brödet,
> gubben grävde dubbelt flera diken,
> sålde fåren, köpte råg och sådde.
> Våren kom, och drivan smalt av tegen,
> men med den flöt intet bort av brodden;
> sommarn kom, och fram bröt hagelskuren,
> men av den slogs hälften ned av axen;
> hösten kom, och kölden tog vad övrigt.
> Paavos maka slog sitt bröst och sade:
> »Paavo, Paavo, olycksfödde gubbe,
> låt oss dö, ty Gud har oss förskjutit!
> Svår är döden, men att leva värre.»
> Paavo tog sin hustrus hand och sade:
> »Herren prövar blott, han ej förskjuter.
> Blanda du till dubbelt bark i brödet,
> jag vill gräva dubbelt större diken,
> men av Herren vill jag vänta växten.»

> Hustrun lade dubbelt bark i brödet,
> gubben grävde dubbelt större diken,
> sålde korna, köpte råg och sådde.
> Våren kom, och drivan smalt av tegen,
> men med den flöt intet bort av brodden;
> sommarn kom, och fram bröt hagelskuren,
> men av den slogs intet ned av axen;
> hösten kom, och kölden, långt från åkern,
> lät den stå i guld och vänta skördarn.
> Då föll Paavo på sitt knä och sade:
> »Herren prövar blott, han ej förskjuter.»
> Och hans maka föll på knä och sade:
> »Herren prövar blott, han ej förskjuter.»
> Men med glädje sade hon till gubben:
> »Paavo, Paavo, tag med fröjd till skäran!
> Nu är tid att leva glada dagar,
> nu är tid att kasta barken undan
> och att baka bröd av råg allena.»
> Paavo tog sin hustrus hand och sade:
> »Kvinna, kvinna, den blott tål att prövas,
> som en nödställd nästa ej förskjuter.
> Blanda du till hälften bark i brödet,
> ty förfrusen står vår grannes åker!»

> Antworten: